Traducerea și adaptarea:
Îmi pare rău că te trezesc în miezul nopții, însă după sperietura cu pneumonia, eu...
E bine. E doar o răceală normală.
Desigur, am nevoie ca asistenta mea să-mi verifice prognoza.
Kirra?
Vino aici.
Ia astea...
... și ascultă-mă.
- Auzi gâlgâitul acela? - Da.
Înseamnă că are o răceală normală.
O are de aproape șase săptămâni.
E în regulă.
- Vezi limba de acolo? - Da.
Ce drăguț.
Wow.
Spune-mi numele unui animal care începe cu litera A?
Aligator începe cu literă.
Spune-mi numele unui animal care începe B?
Bizon începe cu litera B.
Scumpo, doar pentru că profesoara de muzică vrea să înveți să cânți la tubă,
nu înseamnă că ești obligată.
Ce spui de flaut?
Cred că Matilda e de acord.
Îmi dai, te rog, cutia aceea cu bolțuri?
Tată? Tată?
O să sun după ambulanță.
Acum poți intra.
Vă simțiți mai bine, dnă Black.
Dumnezeule.
Pot să te îmbrățișez?
Desigur. Vino aici, scumpo.
Cum te simți?
La fel cum arăt, bănuiesc.
O să rămân aici cel puțin șase săptămâni.
- Șase săptămâni? - Da.
Trebuie să găsim pe cineva să aibă grijă pe tine.
- Pot avea singură grijă de mine. - Știu că poți, însă nu e așa.
- Ba da. - Nu poți rămâne singură acasă.
Mă gândeam să te trimit la mătușa Cathy.
Câinele ei roade tot ce am.
- Ce spui de unchiul Phil? - Tată...
Mai rămâne doar bunicul Gus.
- Mi-ai spus că e cam țicnit. - Și locuiește în Africa de Sud.
Nu plec în Africa de Sud.
O să rămân aici cu tine. Șase săptămâni, șase luni, șase ani.
- O să fac orice e nevoie. - O să-mi fie doar de tine.
- Nu, Kirra... - Nu te aud.
- Kirra, te rog, dă-le jos. - Nu plec în Africa de Sud.
Kirra? Bună, Kirra.
Bună. Tu ești Kirra, nu?
Da. Ceva îmi spune că tu nu ești bunicul.
Nu sunt bunicul tău, însă el m-a trimis după mine.
Bună, numele meu e Mansa Kampur. Gus Grisby m-a trimis.
- Mi s-a spus că o să fii aici. - Bine.
Trebuie doar să semnez asta. Bine.
- Mulțumesc foarte mult. - Mulțumesc. La revedere.
Astea sunt lucrurile tale?
Bine. Bun venit în Africa de Sud.
Vă rugăm, atenție. Nu se parchează la curba albă.
Taxi, aici.
Whew.
Iat-o pe scumpa mea.
De ce nu a venit bunicul după mine?
Pentru că e în mijlocul unei tranzacții importante.
Bine. Trebuie să iau trei cărți.
Eu iau doar una.
Ai încredere, nu, Gus?
Ooh.
Ce naiba.
Astăzi vine nepoțica mea, o să-i iau un cadou.
Cinci sute.
Poftiți.
Totul sau nimic.
Plătesc.
Ei bine, am un opt și doi de trei.
- Ha, ha, ha. - Oh, și...
Gus, ai face bine să te mai gândești la cadoul ăla.
Deci, ce părere ai?
Noua ta casă.
Îți iau eu bagajele.
Bunicul tău și-a dorit mereu să fie pirat.
Vino să-ți arăt înăuntru.
Iat-o.
Așteaptă. Stai să închid ușa.
Nu e mare lucru, însă e la malul oceanului.
Vino. Haide să-ți arăt camera ta.
Stai să iau eu astea.
Așa...
Și pe astea.
Știi ceva? Nu e rău. Aș putea să o curăț.
Cred că aș putea picta stâlpul acela în roz.
Sau albastru, sau cum vrei...
Apoi o voi ruga pe soția mea să facă niște perdele noi.
Mulțumesc pentru ajutor.
O să fiu afară dacă ai nevoie de mine.
Kirra?
Deschide domnișoară. Vreau să te văd.
De ce nu ai venit la aeroport?
Nu ți-a spus Mansa? Lucrez la ceva important.
Însă ți-am cumpărat un cadou.
Așa am făcut. E undeva pe aici.
Chiar vreau să merg acasă.
Poți să-l suni pe tata?
Îmi pare rău că nu am putut să vin după tine.
Ai fi înțeles, dacă erai acolo.
Mai lasă-mă, ce zici? Vin imediat.
Da, te aud.
Da, Engelbert.
Dacă te-ar durea capul ca pe mine,
nu ai mai fi atât de voios, nătângule.
Vin imediat.
Kirra, micul dejun.
Vreau doar să mă întorc acasă. Nu poți să-l suni pe tata?
Nu mișca.
Lasă-mă să mă uit la tine.
Doamne, semeni puțin cu mama ta.
E puțin cam de speriat.
De ce nu ai nicăieri poze cu ea?
Ce, nu-ți place cum am decorat?
Nu prea îmi plac îmbrățișările și toate prostiile alea,
însă ți-am luat un cadou.
Poftim.
Știi, nu mai am șase ani?
Haide, o să-ți arăt pe aici.
De unde ai luat pinguinul?
Pe Engelbert?
L-am luat de la grădina zoologică.
Cheltuiesc mai mulți bani pe peștii pe care-i mănâncă
decât pe mâncarea mea.
O să stai în mizeria asta toată ziua?
Cinci bilete să călărești frumusețea asta.
Te poți da pe ea, toată ziua, dacă vrei, pe gratis.
E una dintre preferatele copiilor. De aceea e atât de uzat.
Deci, ce părere ai?
Minunat, nu?
Copiii vin de la mare distanță să-l vadă.
Tu ai acces nelimitat.
Ești o fată norocoasă, nu?
Hei, încetinește, amice.
Hei.
Te bag la închisoare, ștrengarule.
Sunt prea bătrân pentru așa ceva.
Avem tot felul de animale aici. Struți, porci...
Dacă ești destul de curajoasă, poți călări un măgar supărat.
Știi să joci darts?
- Avem niște... - Scuză-mă.
- Avem... - Bună.
Parcul ăsta nu e bun de nimic. Nimic nu merge.
Minigolful e jalnic, toboganul e jegos...
... caruselul e stricat.
Am cumpărat cinci bilete pentru fiul meu să se dea cu măgarul...
- King George al III-lea. Așa-l cheamă. - Pe indicator spune "Călătorii cu măgarul"
- Insă nu a "călătorit" deloc... - Vrei să-i trag una?
Așa ai fi mai fericită?
- Nu am spus așa ceva. - Stai să mă duc după bici.
- Te rog, ascultă. - Doamnă, glumeam.
Vin imediat.
- Sifiso. - Vin imediat.
Oh, căpitane, căpitanul meu.
Sifiso, ea e Kirra. Kirra, Sifiso.
- Kirra. Ce nume frumos. - Mulțumesc. Și Sifiso e frumos.
Da, Sifiso le cam are cu cântatul.
Cântă tot felul de serenade la un restaurant local. Haide, fiule.
Arată-ne ce poți.
Nu e tocmai Elvis, însă se descurcă.
Ascultă, trebuie să văd dacă King George al III-lea se poate mișca puțin.
Arată-i Kirrei restul parcului.
Vino pe aici.
Iar aici e topoganului acvatic. E atracția noastră principală.
Trebuie să-l încerci.
Aici e Cupa 18. Nu-i așa că e tare?
Wow.
Mai avem și niște aparate de înghețate.
Hai să le vedem.
Gus. Gus. Am reparat-o.
Mansa. Mansa, ți-am spus să repari ciocul delfinului
pentru a putea scoate apă.
Știu, însă am găsit o cale prin care poate împroșca mingea, vezi?
Parcă îl văd pe puștiul acela jucându-se încă o dată cu aceeași minge.
- E vreo problemă? - Da, ca și afacere.
Ăsta era scopul delfinului, să înghită mingea.
Puștiul aleargă la mama și o roagă să mai joace încă o tură de minigolf.
- E foarte simplu. - Bine.
O să-l fac să împroaște apă atât de înalt,
și va face un arc în direcția aceea. O să pun și niște muzică.
- Va arăta ca un curcubeu. - Nu, fără curcubeu.
Mansa, doar o împroșcătură mică.
Doar pff, un puf. Atâta tot.
Va fi atât de frumos.
Da, și în curând va fi amiază, și trebuie să-ți faci treaba.
Nu poate Sifiso să o facă?
Știi că nu intră în costum.
Fii mai cooperativ, Mansa.
Scuze. Mulțumesc.
Bună, copii. Eu sunt balena vorbăreață a oamenilor nisipurilor.
Am avut posibilitatea de a atrage balenele folosind sirene din alge.
- Cheamă-le odată. - Da, vrem să vedem niște balene.
Da. Haide.
Ai văzut? Eu am văzut una.
- Unde? - Unde?
Acolo.
E o pasăre care plonjează.
Da. Am văzut ciocul și am văzut că vrea ceva de mâncare.
Plictisitor.
Stați, stați.
Cu așa ceva nu o să câștigi niciun Oscar.
Nu sunt actor. Sunt un meșter.
Dar tu mi-ai spus că oamenii tăi pot face așa ceva.
Mansa e un om al nisipurilor
Nu, nu, nu. Oamenii Nisipurilor erau din Războiul Stelelor.
- Eu sunt de... - Asta am spus, nisip... nisip.
Aveau aceste sirene din alge care atrăgeau balenele.
Incredibil.
Apoi le loveau până mureau.
Oamenii trebuie să mănânce, Gus.
Asta știu și ei.
- Mă pot întoarce la lucru? - Da.
Însă mâine, fiule, mai mult elan, bine?
- Totul ține de cum vorbești. - Bine.
Despre asta vorbeam. Vezi?
Mișcă buzele.
Pot să-mi sun tatăl, acum?
Bine.
Nu a răspuns. I-am lăsat un mesaj.
Era la doctor.
Trebuie să merg în oraș să cumpăr câte ceva.
Vrei să vii?
Haide.
Haide, haide.
De fiecare dată când îl las pe Mansa să conducă rabla asta, o strică.
Nu ți-a venit niciodată să aduni tot ce ai
și să-i dai foc, să arzi totul?
Nu.
Însă înțeleg de ce tu ai face-o.
Cum de ai ajuns tocmai aici?
E o poveste lungă.
Dacă tot așteptăm ca mașina să se repare singură...
După ce eu și bunica ta am divorțat, m-am uitat pe o hartă,
am găsit locul cel mai îndepărtat de cei pe care-i cunoaștem, și am spus "aici".
Am vândut totul și am venit aici.
Pur și simplu?
Pur și simplu.
Am luat puținii bani pe care-i aveam
și am cumpărat locul acesta.
Ia-o de acolo.
De ce nu ai venit la înmormântarea mamei?
Asta e o altă poveste lungă.
Haide.
Hei.
Impresionant, nu.
Eram singura distracție în oraș până am venit ei
și mi-au furat clienții.
Vorbind de lup...
Bună, Gus.
Îmi pare atât de rău pentru bătaia pe care ți-am tras-o ieri la poker.
Ea trebuie să fie nepoata ta. Hai să-ți spun ceva, fetițo.
O să-ți dau un bilet dacă vrei să vezi ce înseamnă un parc adevărat.
Nu aș intra acolo nici dacă m-ai plăti.
Au.
Se pare că acesta domnișoară are ceva din ardoarea bunicului său.
Mi-a moștenit și frumusețea, urâtule.
De fapt, e cam distractiv.
Dacă îți place așa ceva.
Am face bine să plecăm până nu va ploua.
Haide. Atenție, ai grijă, Kirra.
Intră în hambar.
Împinge-l, te rog. Grăbește-te.
Haide.
Haide. Împinge-l înăuntru.
Grăbește-te.
Împinge porcușorul înăuntru.
Repede, repede. Aici.
Ajută-mă.
- Așa, da... - Împinge de acolo.
Mai ai castroane?
Cupele sunt deja pline.
Așa mai vii de-acasă.
Se pare că plouă, aici.
- Pentru că așa e. - Da...
Mai multă apă pentru piscină ta, Engelbert.
Whew.
Noapte bună, Engelbert.
Somn ușor.
Noapte bună.
Uită-te la tine.
Doamne.
Cum a ajuns aici?
Probabil a trecut prin barajul acela.
Și acum s-a blocat.
Uite ce dinți are.
- Crezi că mușcă? - Nu, nu oameni.
Sunt la fel de prietenoși ca și delfinii.
Și oricum, e doar un pui.
Dacă Gus îl vede, s-a terminat.
Ce vrei să spui?
Știi acele desene animate în care personajele văd...
semne cu dolari în ochi? Ka-ching, ka-ching.
Ai dreptate. Trebuie să-l scoatem de aici.
Sifiso.
Ce zici că tu și Mansa să luați chestia aceea
din zona cu minigolf? Ne vedem după ce înot.
Bine. Încetișor, micuțule.
Du-te. Hai, du-te.
Du-te, du-te. Du-te.
- Du-te. - Haide, pleca.
- Du-te, du-te. - Kirra.
A sunat tatăl tău. I-am spus că o să suni înapoi.
Bine.
E ca și când ai înota în East River.
Da, e dezgustător.
Mai curat de atât nu se poate.
Valurile oceanului curăța locul ca pe o mare toaletă.
Vin imediat, Engelbert.
- Ai auzit? - Ce să aud?
Zgomotul acela.
Nu.
Stai, stai, stai...
Cred că King George e bolnav.
Ar trebui să suni un veterinar.
E aproape mort.
Nu ar face niciun bine.
Trebuie să-i spunem ceva.
Engelbert, haide. Plonjează.
Gus. Gus, e un rechin.
- Gus, ieși din apă. - Vrei să taci din gură?
- Liniște, liniște. - Ce e?
Nu e rechin. E o orcă.
- Ești sigur? - E o orcă.
Ce prostie.
Am plăti 25 de dolari și uită-te cum a ajuns.
Temperatura apei scade cu câteva grade și se încețoșează.
Ce mai aștepți? Ai nevoie de invitație?
E dezastru pe aici. Vor veni clienții.
Ce idee, bună. Îmi place să fac curat.
- Și mie. - Da, și mie.
- Haide. - Haide, prima donna.
Stai așa.
Trebuie să fi auzit asta.
Știi, e ceva acolo.
Uită-te la freamătul apei.
Probabil e vântul.
Nu.
Am văzut ceva.
Te rog, spune-mi că nu sunt singurul care a văzut.
Ați văzut? E un fel de... Un delfin, sau ceva?
Sau o balenă, sau ceva...
Este... este...
E prins.
Rugăciunile mele au fost auzite.
Nu știu ce am făcut să merit așa ceva,
însă, mulțumesc.
Mulțumesc!
Da! Copii, suntem bogați.
Acum am dat de bani!
Suntem bogați! Da, da, da!
Mansa, nu mai avem timp.
Folosește nodul pe care ți l-am arătat.
Dar Gus, chiar dacă sare peste grilaj,
cum o să treacă peste toate acele stânci?
Nu îmi asum niciun risc.
Ce-ar fi să-l punem înapoi în ocean?
Ți-ai ieșit din minți?
O orcă adevărată îmi apare din senin direct în brațe,
și tu vrei să-i dăm drumul?
Nu vezi că aici e intervenție divină?
A venit aici cu un motiv.
Locul lui e în sălbăticie.
Da, ei bine, sunt multe creaturi rele în ocean.
Rechini, caracatițe, calamari uriași...
Care nu i-ar face decât rău.
Dacă-i dăm drumul va ajunge pe "masa" lor, garantat.
Dacă familia lui e acolo și îl așteaptă?
Nu-i văd.
Oricum, de ce îți pasă? Am crezut că vrei să pleci acasă.
M-am răzgândit.
Bine, atunci mă poți ajuta la grilaj. Ia niște mănuși.
- Ce o să mănânce? - Pești, desigur.
Nu știm dacă are un loc de rezidență sau dacă e tranzitoriu.
E fugar, uită-te la el.
Nu are casă. E singurel.
Nu, tranzitoriu înseamnă că mănâncă mamifere marine. Foci, lei de mare...
Spre deosebire de rezident, care mănâncă pești și calamari.
Atunci îi aruncăm niște pești și niște carne de focă să mănânce.
În funcție de ce va mânca, vom afla ce este.
De unde o să faci loc de carne de focă?
Nu pot să cred că puiul are gustul foarte diferit.
Bine, o să sun Salvarea Marină. Vom vedea dacă vor veni.
Între timp, o să las oamenii să se uite la el.
O să-ți mai spun ceva. Te las pe tine să-i dai nume.
Bine. Ce zici de Saracutul-prins-nevinovat-micut-orca?
Ești o pacoste, știi asta?
- Bine. - Haide, altceva?
- Willy. - Willy?
- Băieți, Kirra a numit orca Willy. - Excelent, nu?
- Minunat. - Bine.
Însă nu vom lăsa prea mulți oameni.
Nu vreau să-l expunem prea mult.
Am spus eu așa ceva?
Ia-ți vată pe băț. Doar 5 dolari.
Orcile sunt cea mai mare specie din familia delfinilor.
Da, de fapt sunt delfini.
În esență, delfinii...
Um...
Au primit numele de balene ucigașe...
Au primit numele de balene ucigașe
datorită obișnuinței de a vâna în grupuri.
Acum, numele Orcus...
Asta e interesant.
Numele Orcus e zeul roman al lumii subpământene.
Domnule, haideți să-l vedeți pe Willy. Nu se poate să-l ratați.
Cât despre locul de unde vin...
Bine, avem alt spectacol cu Willy peste o oră.
Pregătită?
Încearcă toboganul.
Avem minigolf.
Întoarceți-vă pentru Willy. Îl vor hrăni.
Nu puteți rata așa ceva.
Încă nu mănâncă.
Poate e genul sălbatic care mănâncă foci.
Am făcut cercetări.
Judecând după pete, mănâncă pești.
Ai sunat echipa de Salvare Marină?
Le-am lăsat un mesaj.
Ce e? Am făcut.
Nu-i așa că arată bine?
Așa ar trebui să arate locul acesta.
Sifiso, trebuie să vopsim acele cabane.
Kirra, e vremea să-ți câștigi traiul.
O să transformăm locul acesta, o să-l facem să strălucească.
Apăsă butonul.
Știu ce simți.
Ești supărat și îngrijorat
și crezi că nimeni nu înțelege.
Însă înțeleg.
Vezi asta?
Sunt eu și mama mea.
A murit când aveam patru ani.
Abia îmi amintesc de ea,
însă îmi imaginez ochii ei.
Mari și verzi,
și mereu fericiți.
Tatăl meu a spus că a fost inteligentă și amuzantă.
Și de el îmi e tare dor.
Dacă s-ar ține un concurs pentru cel mai bun tată, ar câștiga, fără dubii.
Chiar dacă i-ar lua câteva puncte pentru că m-a trimis aici.
Însă, poate, și asta a avut rostul său.
Pentru că dacă nu aș fi venit aici,
nu te-aș fi cunoscut pe tine.
Așa că, ascultă.
Dacă te vaieți și vei fi supărat, nu ne va ajuta pe niciunul.
Haide să facem o înțelegere.
Tu rămâi în viață, iar eu te ajut să-ți găsești părinții.
Peștele acesta e premiul.
Te rog. Doar o înghițitură.
Nu, nu, nu. Îmi pare rău.
Nu am vrut să te sperii, serios.
Eram doar fericită.
De acum înainte, fără țipete.
Am reușit! Am reușit! Am reușit! L-am făcut să mănânce.
- Am reușit! - Ai reușit? Ce ai reușit?
L-am făcut să mănânce un pește.
- Bravo. Cât e ceasul? - E vremea să sărbătorim. Ai auzit?
Am auzit. E șampanie în frigider.
- Cred că e dezumflată. - Nu poți să bei șampanie, dimineața.
Suc de portocale?
- Nu-mi place sucul de portocale. - E sănătos.
Sănătos? E la cutie.
I-ai sunat pe cei de la Salvarea Marină?
Am lăsat o mulțime de mesaje.
Mă întreb de ce nu am sunat.
O să verific din nou pe internet. Poate au alt număr de telefon.
E o idee bună. Bravo, puștoaico.
Mă duc să vadă dacă Willy mai mănâncă.
Se întâlnesc în toate oceanele...
- Bună, Gus. - Ce vrei?
Vreau acel pește alb-negru de acolo.
E mamifer.
Și nu e de vânzare.
Totul e de vânzare.
Cinci sute de mii. Ha, ha.
Bine.
Cum adică, bine?
Adică, sunt de acord. Să o facem.
De ce ai face o asemenea prostie?
E treaba mea.
Ne-am înțeles?
Nu.
De ce ai face o asemenea prostie?
E treaba mea.
Bine.
Răspunde-mi la o întrebare.
Cât crezi că o să-l mai ții, acolo?
Înainte ca o furtună sau un val mare îl vor trimite peste bariera lagunei?
Unde o să-l ții?
O să construiesc un acvariu. O să-mi extind afacerea. Un fel de acvariu-marin.
Și eu m-am gândit să fac la fel.
Fii serios, Gus. Nu ai resursele pentru așa ceva.
Gus, îți fac o ofertă avantajoasă. Fii deștept și ia banii.
Bucură-te de bătrânețe cu stil.
O să mă mai gândesc.
Nu te gândi prea mult. Trebuie să mă apuc de acel acvariu.
Am spus că o să mă mai gândesc.
Apropo, de ce a trebuit să-i spui Willy?
Ce are Willy?
Cred că am terminat.
- Te superi dacă verific marfa? - Ești invitatul meu.
Ticălosule.
Bună. Îți amintești de mine?
Bună.
- Mănâncă mulți pești din aceea? - Nu e treaba ta.
S-ar putea să fie.
Chestiile astea se vând ca pâinea caldă.
Oamenii nu se mai satură de ele.
Ce voia bărbatul acela înfricoșător?
Pe Willy.
Nu-l va avea.
Repet, nu-l va avea.
Însă tu îl vei avea.
E al tău.
Nu te obișnui să stai acolo.
De ce m-ai mințit?
Mi-ai spus că i-ai sunat pe cei de la Salvare Marină.
- Chiar i-am sunat. - Serios?
Ce telefon ai folosit?
Am doar unul.
Am verificat numerele pe care le-ai format.
Nu i-ai sunat.
De unde știi numărul?
E pe internet.
Nu-mi merge internetul.
Acum merge.
Am băgat mufa înapoi.
De fapt, nu ai sunat pe nimeni, doar pe tatăl meu, în ultimele trei săptămâni.
Nu ai niciun prieten?
Poți să-ți dai seama de atâtea doar uitându-te la asta?
E destul de simplu.
Ce s-o fi întâmplat cu telefoanele de modă veche?
Cele cu care doar vorbeai.
Ce s-o fi întâmplat cu bunicii care se țineau de cuvânt?
Bunicii gândesc mai bine când stau pe scaunul lor.
De ce nu i-ai salvat?
Mi-ai promis.
O promisiune nu valorează mai mult decât banii?
E complicat.
- Hei. - Willy e din ce în ce mai mare.
Și cât de curând va muri în acea lagună.
Atunci ce o să faci? O să-l impăiezi și o să-l pui că decor?
Kirra, nu-ți imaginezi cât e de greu să ții locul acesta pe linia de plutire.
Ești o figură, știi asta?
Bine, scoateți-l.
Cu grijă, băieți.
Bun, iată-l pe Willy.
Vom folosi o înșiruire de trei hidrofoane
pentru a-i testa ecolocația și abilitățile auditive.
Potrivit testelor noastre
suntem destul de siguri că Willy încă nu și-a dezvoltat abilitățile de ecolocație.
- Pe înțelesul tuturor, te rog. - Bine. Ecolocația...
Acele pocnituri pe care Willy le face...
Sunt sunete pe care le emite sub apă care se lovesc de diferite obiecte
pentru a-și da seama dacă e un pește sau dacă e pericol.
Că sonarul unui submarin.
Da, de fapt, Marina Militară a învățat asta de la balene.
În mod ironic, submarinele militare folosesc un sonar puternic
care se pare că distruge ecolocația balenelor.
Poate e motivul din cauza căruia Willy nu a învățat să-și folosească abilitățile
înainte să fie separat de grupul său.
Poate face acele sunete ca niște pocnituri, însă nu le poate interpreta.
Fără abilitățile de ecolocație și în special fără ajutorul grupului săi,
s-ar pierde și într-un final ar muri de foame.
Ce vreți să spuneți?
Dacă credeam că va avea de suferi, va trebui să-l omorâm.
Nu.
Dacă îl putem învăța abilitățile de ecolocație?
Nu știm cum orcile îi învață pe cei tineri.
- Deci, nu se poate face? - Kirra.
Nu-l putem lăsa în ocean fără grupul său.
- Nu va supraviețui. - Nu îl veți omorî.
Kirra, lasă-mă să vorbesc cu oamenii aceștia. Mă întorc imediat.
Haideți aici.
Scuză-ne.
Ne mai trebuie pește pentru Willy. Mă poți duce în port?
Kirra, nu cred că ar trebui să te atașezi prea tare de Willy.
Pentru că se vor întoarce și-l vor omorî?
Oamenii aceea sunt specialiști.
Doar pentru că folosesc cuvinte pompoase nu înseamnă că sunt specialiști.
O voi face eu singură.
Balena ucigașă e cea mai mare specie din familia delfinilor.
Numele de balenă ucigașe vine de la...
Pocniturile sale de ecolocație.
Ecolocația e folosită de balenă pentru a vedea sub apă folosind sunetele.
Ca și când și-ar pierde echilibrul în apă.
Se știe foarte puțin despre frecvențele auditive ale balenelor ucigașe.
Orcile produc trei tipuri de sunete.
Și anume, pocnituri, murmure și fluiere.
Mamiferele din subregiunile Africii de Sud...
Presupunând că speciile...
- Trebuie să intrăm cu el în apă. - La plural?
Haide.
Poftim.
Haide.
Delicios.
Poftim. Am un peștișor.
Peștișor...
Bine, dacă aș vrei să fii...
Nu o fac pentru mine, să știi.
Ai un computer tare.
Mă ajută să-mi fac treaba.
Chestia asta cu autostrada informațională e destul de uimitoare, nu?
- Mulțumesc. - Oh.
Anunță-mă dacă Înălțimea Voastră mai vrea ceva din bucătărie.
Aș putea avea un clopoțel cu care să sun?
Dorința ta e ca o poruncă, doamnă.
Mulțumesc, bunicule.
Poftim?
Am spus mulțumesc, bunicule.
Vrei să-ți spun Gus?
Nu. "Bunicule" e bine.
- Ce e? - Ha, ha. Doar că...
Eu...
Nu credeam că o să aud cuvântul "bunic".
Nu am fost...
Nu prea am fost un tată pentru mama ta.
Știi, nu prea am fost alături de familie.
Unde ai fost?
La curse.
Ai pariat pe cai și chestii de genul acesta?
Am pierdut toți banii pe care familia ii avea.
Apoi bunica ta și cu mine am divorțat.
Mama ta era doar o fetiță ca și tine.
Ani de zile nu a vorbit cu mine.
Nu a vorbit deloc?
Nu pentru multă vreme. A plecat la facultate în Oregon.
Acolo l-a cunoscut pe tatăl tău.
Apoi s-au mutat în Australia pentru a fi mai aproape de serviciu.
După asta, a aflat unde locuiesc, a venit să mă vadă,
și mi-a împrumutat mulți bani să cumpăr locul acesta.
Știi, să-l repar.
Însă banii pe care trebuie să-i folosesc pentru a repara aici...
- I-ai pierdut. - Nu, nu i-am pierdut.
Am...
Am făcut câteva investiții proaste.
La curse?
Cam așa ceva.
Nu ai mai văzut-o după asta?
Cred că...
Eram...
Cred că mi-era rușine și mi-a fost jenă
să merg la înmormântarea ei.
Dar, de asemeni, n-aveam nici bani pentru bilet de avion.
Mama ta a fost o femeie extraordinară.
Aș fi vrut să pot spune că e și meritul meu puțin.
Mulțumesc că mi-ai spus.
Da.
Alo? Da, sunt Gus.
Bună.
Vin imediat, dar e cineva aici care vrea să vorbească cu tine.
Poftim.
Alo? Tata.
Bună.
Haide.
Vrei să guști?
E bun.
Ești bine.
Nu-ți voi face niciun rău.
Promit.
Haide.
Așa, băiete!
Uită-te la tine...
Ești superb!
Cu ce s-a mai ocupat acest dresor?
Delfini? Perfect.
Da. Vreau să dreseze o balenă ucigașă, o orcă.
Da, să sară prin cercuri, genul acesta de lucruri.
Da. Să împroaște la comandă.
Exact așa. Să țină o minge ca un delfin.
Dacă delfinii o pot face, de ce nu și ea?
Sună bine balansul mingii.
Da, da. Să facem mulțimea fericită.
Stai puțin. Te sunt eu înapoi.
Au.
Ce-i cu mașina?
E a soției. A mea e stricată.
- Ați adus marfa? - Da.
Veniți sus.
Prostuți fericiți.
Schimb eu asta.
De ce n-o pui toată?
N-o să-l omor pe Willy, vreau doar să se îmbolnăvească.
Să-l inspir pe Gus să ni-l vândă la preț redus.
De unde știi cât să torni?
Știu.
Soția mea a încercat-o pe mine.
Par a fi destul de morți. Ce se-ntâmplă dacă Willy nu-i mănâncă?
Atunci îl înțepi cu asta.
Hai, băiete!
Nu-i nimic, băiete. Nu-ți vom face niciun rău.
Bun, bun.
Vino, Willy. Haide.
Haide, Willy. Hai, băiete.
Îți place, nu-i așa?
Are dinți, nu?
Adu-l înapoi.
Du-te în stânga.
În stânga, omule. Haide.
Nu, în stânga ta, idiotule.
Împinge-l spre chei.
Ce faceți?
- Nimic, scumpo, culcă-te la loc. - Bunicule!
Taci.
Unde-i Willy?
Cred c-a văzut acul. Ne poate identifica.
Poate ne-ai putea face o favoare, dă-ne o mână de ajutor.
Suntem fanii lui Willy. Vrem o fotografie lângă el.
- Nu te apropia. - Nu trebuie să țipi.
O poză mică și plecăm. E pentru mama.
Ce pește mare!
Diff. Diff.
Diff, ferește-te!
Spune-i orcii să înceteze.
- Zi-i să-nceteze. - Nu.
- Spune-i să înceteze. - Prinde-l, bunicule.
Kirra, sună la poliție.
Prinde-l.
- Avem probleme. - Prinde-i, Willy.
Așa, Willy.
Așteaptă-mă! Au!
Te simți bine?
Da, dar tu sângerezi.
- M-au julit doar. - Gus, unde au plecat?
Unde sunt?
Exact la timp, Mansa.
Cine erau, bunicule?
Nu știu, dar cred că știu cine i-a trimis.
Mai încet.
Mai încet!
Au!
Gus e afară, scoate fum pe urechi.
- Lasă-l să intre. - Sunt aici dacă ai nevoie de mine.
Reconfortant. Închide ușa.
- Gunoi nenorocit ce ești! - Și eu mă bucur să te văd, Gus.
- Ia loc. - Tu i-ai trimis. Știu c-ai fost tu.
Să-l otrăvească pe Willy.
- Pe cine am trimis? Despre ce... - Ai vrut să-l omori pe Willy.
- Vreau să-l cumpăr pe Willy, de ce aș... - Îți periclitam afacerea.
- Prostii! Abia m-ai șifonat puțin. - Știu că tu ești în spate.
Gus, n-am fost eu!
Jur pe viața mamei mele. A mamei mele!
Să moară putrezind de o boală de piele dacă mint.
Te-ai mai gândit la propunerea mea?
Nu. N-o să fie al tău.
Te răzgândești tu.
- Niciodată. - Bine.
Cu cât durează mai mult, cu atât vei fi mai disperat.
Willy devine tot mai mare, iar laguna tot mai mică...
La fel ca și oferta mea, care tocmai a coborât la 400.
Dacă n-ai fost tu, cine ar face așa ceva?
Nu știu, Gus. Mai sunt și oameni bolnavi pe lume.
De asta trebuie să mi-l dai mie. Eu am resursele necesare.
Pot pune să fie păzit non-stop.
Willy va fi fericit. Va fi în siguranță.
Da. Juri pe viața mamei tale...
E puțin cam dur, nu?
N-ai cunoscut-o pe mama.
Rămân aici în noaptea asta.
- Indivizii ăia nu se mai întorc. - Willy nu știe asta.
Eu o să intru.
- Ești bine? - Da, am telefonul la mine.
Nu lăsa țânțarii să te muște.
Vei fi bine. E totul în regulă.
Au plecat.
Vezi asta? Se numește telefon.
Dacă ne deranjează cineva, nu trebuie decât s-apăs 3 taste
și vine poliția, vezi?
N-ai de ce să-ți faci griji. Poți să te culci.
Nu acum.
Sunt foarte obosită.
Ce? Ți-e foame?
Poftim. Nu vrei pește?
Dar ce dorești?
Stai, stai, stai!
Da.
Bunicule, ai văzut?
Da, văd foarte bine.
Da, este adevărat. Kirra e o dră remarcabilă.
Hai, Willy.
Nu se teme deloc de puiul de orcă sălbatică.
De fapt, ea și Willy sunt prieteni buni. S-auzim de la ea.
Da.
Bravo, scumpo!
- Cum se simte Willy astăzi? - Se simte grozav!
Bravo, fată.
- Câți ani ai? - Am 11 ani.
- Uau! - Bună.
Cred că avem destul cât să-i plătim factura la mâncare.
Willy și cu mine vrem ce ni se cuvine.
Voi trece la etapa finală a dresajului său.
Nu-i cheltui pe toți odată.
Trebuie să nu-ți mai folosești ochii și să-ncepi să-ți folosești sonarul.
- Ce are în jurul capului? - Vei vedea.
Gata? Unu, doi, trei.
Bun, vom încerca ceva diferit, dar va trebui să ai încredere în mine, da?
Liniștește-te, liniștește-te.
Sunt aici.
Încercă altul.
Bravo!
Vezi? M-ai găsit.
Kirra, Willy înghite sute de kg de pește zilnic.
- Mă va mânca cu tot cu casă. - Mai am nevoie de puțin timp
să-l învăț să-și folosească ecolocația.
- Mă va duce la faliment. - Acordă-mi o săptămână.
Chiar dacă-l înveți să folosească sonarul, ai auzit ce-au spus biologii marini.
Nu poate sta de unul singur în ocean.
O săptămână.
O săptămână!
Mai încearcă cu unu.
Aproape l-a prins.
Începe să-ți folosești sonarul.
Să-l vedem încercând cu aceștia.
Știam c-o să reușești!
Sunt foarte mândră de tine!
Bravo ție!
Hai să mergem.
Vrea să vii la plimbare.
Nu știu ce să spun.
Hai vino!
- Câte bilete vreți? - Pentru un adult și un copil, vă rog.
Excelent. Poftim. Mulțumesc frumos. Distracție plăcută!
Mulțumesc. Să mergem.
- Bună. - Bună. Un bilet, vă rog.
- Bine. Vrei să-l vezi pe Willy, nu? - Mulțumesc.
Mi se părea mie că-mi miroase a ceva.
Ce vrei?
Să-ți spun că în 15 minute, oferta mea coboară de la 400 la 300.
Gus, să știi că pot lua orci mai ieftine din America de Sud.
- Și de ce n-o faci? - Pentru că-l vreau pe Willy.
Locul lui e aici. Are un trecut aici.
- Dacă va trebui, voi lua o barcă și... - Nu va trebui.
Ne-am înțeles?
Nu prea am de ales.
Nu se poate reîntoarce în sălbăticie și devine prea mare pentru a rămâne aici.
Pe cine vrei să convingi, pe mine sau pe tine?
Nu-i așa că-i superb?
500 și rămâne stabilit.
E absolut superb, un minunat animal marin.
Bine.
- Voi fi pregătit să-l am în 5 zile. - Am nevoie de 10 zile.
Kirra se reîntoarce în Australia. Vom aștepta până atunci.
10 zile să fie.
Unde-mi sunt ochelarii de soare?
N-avem nevoie decât de o macara pentru a-l ridica pe Willy peste peretele lagunei.
Oceanul e mare. Ai auzit ce-au spus biologii marini.
Nu poate supraviețui fără ai lui.
Dar îi poate găsi.
Acum știe să-și folosească sonarul
și oricum, orice sună mai bine decât o viață într-o piscină clorinată.
Inclusiv să moară de foame?
Kirra, cred că Willy a venit aici deoarece are nevoie de ajutorul cuiva.
Din câte știm, ai lui e posibil să fi fost uciși.
Ar putea fi orfan. Nu poți să-ți alegi familia.
- Dacă i-aș găsi familia, m-ai ajuta? - Nu-i vei găsi niciodată familia.
- Spune-mi dacă da sau nu. - I-am lăsat pe tejghea.
Îți găsesc eu ochelarii de soare dacă-mi spui un da sau un nu.
Da sau nu la ce întrebare?
Dacă îi găsesc familia, mă vei ajuta să-l eliberez?
Da, fie. Unde mi-ai ascuns ochelarii?
Vezi în păr.
Kirra, coboară, vreau să-ți arăt ceva.
Bine.
- Ai adus piesele? - Da, le am pe toate.
Bine. Acum pune-le acolo.
- Ce faci? - Un dispozitiv de înregistrare.
Bine. E o bucată de plastic lângă cizme. Mi-o aduceți?
- Revenim imediat. - Bine.
Las-o ușor.
Încet, încet. Bine, Kirra.
- Îl auzi? - Liniște.
Da.
Las-o în jos ușor. Cu grijă.
Crezi că familia lui Willy îi va auzi sunetele?
- Ceva? - Nu.
Dă-i timp.
E ceva ce nu avem.
Nu gândi așa.
Bine, bine.
Trebuie să-ți distragem atenția de la familia lui Willy pentru o zi.
Haide.
Să mergem.
Unchiule Rudy.
Uite cine-i aici!
Are și o prietenă cu el.
Nu e prietena mea.
- Îți plac? - Da.
Și ce mai aștepți, dră?
Trece-ți mâna pe sub burtica lui.
Așa, bravo.
Mângâie-l pe urechi, îi place.
- Foarte bine. - Așa.
Nu-i minunat?
Știi ceva? Cred că-i obosit, trebuie să doarmă.
Ce-ai zice să mergem la girafă? Am o girafă care trebuie hrănită.
Așa, iată.
Uite ce frumos. Fantastic.
Frumos.
Este incredibil.
Hai să vă împing, să vă ajut.
- Să mai veniți. Pa-pa. - Pa.
- Pa, unchiule Rudy. - Mulțumesc pentru tot.
E în xhosa, limba mea maternă.
Înseamnă bucurie.
Că tot vorbeam despre dans. Te-ntorci, te-ntorci, lovești.
E un dans total diferit.
Stai, stai, stai!
Dumnezeule!
"În curând la delfinariul lui Rolf."
Gus o să-l vândă pe Willy. Hai să mergem!
Poftim. Semnează pe ultima pagină
și am terminat.
- Vei avea grijă de el? - Bineînțeles. Semnează.
- Ai îndoieli, Gus. - Sigur că am îndoieli.
Numai că nu văd altă opțiune.
Așa.
N-a fost prea greu, nu?
Sunt o mulțime de cifre.
E un pește mare.
Vin dimineață cu un transport.
Mai bine după amiază. Kirra pleacă la prânz.
Nu vreau să te vadă prinzându-l pe Willy.
Nu, nu, nu! Oprește-te! N-o face!
N-o să pui mâna pe el.
- Mai ușor. - Te rog, spune-mi că n-ai făcut-o.
Kirra.
- Kirra. - N-o să-l ai pe Willy.
Serios? Conform ăsteia, o să-l am.
Ba nu!
- Ha, ha, ha. - Dă-mi-o!
Cum ai putut? Am avut încredere în tine.
- Dă-mi aia. - Ai obținut ce ai vrut.
- Pleacă. - Și tu ai obținut ce ai vrut.
Pleacă de aici!
Simpatic copil.
De ce mă torturezi cu asta? Ce altă opțiune aveam?
Ai luat bani. L-ai vândut pe Willy.
Faptul că Rolf a plătit așa mult pe el, îl va face să-l valorizeze mai mult pe Willy.
Va aduce un dresor experimentat pentru a-l antrena.
Dar cine o să-l iubească?
Copiii care vin de pretutindeni.
Știi că nu-l putem ține aici.
Și nici în ocean nu-l putem lăsa.
Fie merge la Rolf,
fie biologii marini vor trebui să-i ia viața.
Îmi va fi foarte dor de el.
Tuturor ne va fi dor, scumpo. Ne va fi.
Sincer să fiu, de tine îmi va fi și mai dor.
Aici nu va mai fi la fel fără tine.
Va fi gol.
Promite-mi că-l vei supraveghea și asigură-te
că-l vor transporta cu grijă.
Îți promit.
Salutare.
Tu n-ai voie înghețată.
Am venit să-mi iau rămas bun.
Trebuie să plec mâine după-amiază, iar tu vei merge într-o casă nouă.
Poate c-o să-ți placă acolo.
Eu n-am vrut să vin încoace, iar acum nu mai vreau să plec.
Nu îmi ușurezi situația, știi?
Am spus că-mi pare rău.
Asta voiai... Asta încercai să...
De ce nu ai spus așa?
Da.
Bunicule!
Au venit! Au venit! Au venit!
- Ce? - Hai c-au venit!
Familia lui Willy e aici.
- Da, vin, vin. - Haide.
Erau chiar aici. Vino!
- Haide odată! - Vin!
Îi pierzi. Să mergem.
- Haide. - Bine.
Hai, hai, hai!
Erau aici! Erau aici!
Probabil s-au scufundat sau ceva de genul acesta.
Trebuia să-i fi văzut!
Erau vreo 20, dădeau ocol.
Willy, unde au plecat?
- Uneori, când ne dorim ceva... - Dar erau!
Imaginația ne poate juca feste.
Nu mi-a jucat feste imaginația.
Erau acolo.
Numai că nu vrei să crezi, pentru că așa nu ți-ai mai încasa CEC-ul.
Nu este adevărat.
Dacă i-ai fi văzut, m-ai fi ajutat să-l duc pe Willy în apă lângă ei?
Sigur că da.
Atunci ajută-mă! Nu te-aș minți.
Poate s-au dus o milă nord sau sud, dar erau chiar aici,
și dacă-l ducem pe Willy în apă alături de ei,
când îl vor auzi, se vor întoarce.
Kirra.
Kirra?
Kirra, mă duc să-ți iau ceva de mâncare să ai în avion.
Kirra, îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Revin pe la prânz. Anunță-mă dacă vrei să te ajut să faci bagajele.
Bine.
Unchiule Rudy.
Unchiule Rudy!
- Unchiule Rudy. - Acum.
- Trebuie să vorbesc cu Rudy urgent. - Rudy s-a dus la oraș să ia provizii.
- Când se întoarce? - Peste câteva ore.
- Te pot ajuta eu? - Nu, avem nevoie de el.
Trebuie să merg în partea îndepărtată a rezervației, dacă vreți să veniți...
Nu, mulțumim.
- N-avem câteva ore. - Știu.
Stai. Să mergem.
Am luat-o. Veniți sus, băieți.
Ridică-le.
Poftim. Acum le ai.
Bine, aproape am terminat.
Am ajuns.
Bine, băieți.
Să luăm prânzul.
La hambar. Ia-o înainte.
- Caută cheile. - Cheile, bine.
Ăăă...
Chei, chei.
Le-am găsit.
- Știi să conduci chestia asta? - L-am văzut pe unchiul Rudy.
Bun, înseamnă că vom fi complet în siguranță.
Nu poate fi prea diferit de un cart, nu?
E o mică problemă.
Ce?
Bine.
Ajută-mă să bag în a-ntâia.
Ups.
În sens invers.
Bine.
- Ajută-mă să bag în a doua. - Bine.
Ce ne facem?
Uh... Uh...
Pune-ți asta! Pune-ți asta!
Hei, hei, hei! Nu opri!
Mergi în continuare. Hai, hai, hai! Fă cu mâna.
Încetinește, încetinește. Ești nebun!
Cred c-am reușit.
Cred c-am reușit!
- Am reușit? - Da, am reușit!
Am reușit.
- Bate palma. - Am nevoie de ambele mâini.
Așa este. Ambele mâini pe volan.
Kirra către Mansa. Venim, Kirra.
Kirra sunt. Care sunt noutățile?
Am vești bune și vești rele.
Bine, care sunt cele rele?
Am probleme tehnice.
Iar cele bune?
Păi...
I-am găsit familia.
I-a găsit familia! I-a găsit familia!
I-a găsit familia. Da.
- Ura! - Cu ambele mâini.
Ne întâlnim la lagună.
În loc să ducem familia la Willy, o să-l ducem pe Willy la familie. Terminat.
Dumnezeule! Piratul.
Încetinește.
- Oare încăpem pe dedesubt? - Oprește! Oprește!
Cred că nu.
Ai spus că știi să umbli cu chestia asta.
Care din ele coboară?
Nu aia, cealaltă.
- Cu grijă! - Cred c-am nimerit.
Așteaptă până se întoarce Mansa. Aproape l-ai ucis pe Willy.
Ce înseamnă asta?
Ai rupt-o.
Ce ne facem?
- Hei. - Doamne...
- Ce faceți? - Ai spus că te întorci la prânz.
Ești sigură că i-ai văzut familia?
Da. Și Mansa a văzut-o mai devreme.
Și ce mai așteptăm? Hai să scoatem peștele din apă.
Dumnezeule! Ești cel mai bun bunic din lume!
Bine, hai că n-avem timp pentru asta.
- Vino, avem nevoie de ajutorul tău. - N-am mai lucrat pe una la fel.
Mi-am dat seama. Copii, să mergem!
Repede, repede!
Pune coarda pe sub coadă. Are nevoie de susținere.
Kirra, ajută-l cu cealaltă parte.
Prinde coarda.
Arată bine.
- Cum se simte? - Bine, n-are nimic.
Mișcă ușor.
Bună, Rolf.
- Da. - Gata, e bine.
M-am răzgândit. Vreau ca Willy să se întoarcă în mare.
Da.
Știu c-am avut o înțelegere, dar nu ți-am încasat CEC-ul.
De fapt îl țin în mână.
Vrei să auzi cum îl rup?
Rolf? Rolf?
- Vine, vine. - Ce?
A spus că dacă Willy dispare, va chema poliția.
Haideți, trebuie să ne grăbim.
Mansa, tu vii cu mine. Va conduce altcineva camionul.
Ne vedem pe doc.
Bun, deci Ralf e pe drum.
Trebuie să-l împiedicăm să cheme poliția până e urcat Willy pe barcă.
- Bine. - Prima dată se va uita după Willy.
- Dar nu va fi în lagună. - Exact.
Dar ar putea fi o altă orcă.
Poate am putea-o duce în bazin, apoi o scufundăm.
- Întâi macaraua, acum asta? - Revino-ți în fire, Mansa.
Te rog, concentrează-te.
- Kirra, ești acolo? - Sunt Kirra.
Tocmai l-am urcat pe Willy. Ce se întâmplă?
N-ai vrea să știi. Te sunt mai târziu.
E o idee foarte proastă?
Sau o idee foarte, foarte proastă?
E o idee foarte bună.
- Dacă Rolf stă deoparte, cu atât mai bine. - Știu asta, Mansa.
Șefu', Rolf se apropie de poartă.
Lasă-l să intre. Jameel, ai tu grijă de cauciucurile lui?
S-a făcut, șefu'.
Gata, băiete.
- Dar, Gus, nu-i nici pe departe pregătit. - Bagă chestia asta în apă și ascunde-te.
Acum.
Gus, am semnat documentele.
Documentele semnate de tine.
- Rolf. - Vine un antrenor din San Diego.
Ai spus că poți obține orci de la alți vânzători.
Nu vreau alte orci.
- Îl vreau pe Willy, deoarece l-am cumpărat. - Înțeleg că ești supărat.
- Ai dreptate. - Stai, stai, stai.
Hai să mergem la bar.
- Îți iau o bere. - Nu mi-e sete.
- Discutăm. - Discutăm?
Cu tine? Nu, nu, nu.
Spune-mi un singur lucru.
Willy e aici sau sun la poliție?
Bineînțeles că-i aici.
- Willy e aici? - Da. Pe aici, prietene.
- De ce nu se mișcă? - Doarme.
Ar fi mai bine să-l iei mâine, acum e sub apă.
- Sub apă? Pare mort. - Da.
Nu pare în regulă.
E treaz. S-a trezit.
Vezi? Se mișcă.
Așa fac tinerii masculi, ca să impresioneze femelele.
Nu e în regulă.
Ești sigur că-l vrei pe Willy? Uită-te la el.
- Kirra e singura care-l stăpânea... - Gus.
- Nu discut despre asta. - Tu ești patronul?
- Da, dar sunt puțin ocupat. - Avem o problemă.
Eu am o problemă, nu tu.
Eram cât pe ce să bat un record de circuit.
Ajunsesem la gaura 18, dar știi delfinul de plastic?
- Cui îi pasă? - A trebuit să-i schimbăm cursul.
Joac-o pe-a 17-a de două ori.
Nici gând. Gaura 18 e cea mai bună din circuit.
- Gaura e în reparație. - Gus.
O să-ți dau gratis un animal împăiat la alegere și cinci runde dacă...
Nu e cel de acolo?
Despre ce vorbești? Acela e Willy.
Willy?
Poftim.
O să mai adaug ceva pentru deranj.
Nu-ți vreau banii, îl vreau pe Willy.
Kirra către bunicul. Terminat.
Spune-i lu' bunicu'.
Suntem la doc, așteptăm. Unde ești?
Fie îi spui să stea pe loc,
fie te dau în judecată de nu te vezi.
Ne vedem la tribunal.
Gus, știu că tu ai făcut asta.
Ce păcat... Ce nenorocire!
Trebuie să ne grăbim. Începe să se usuce.
Să mergem.
- Mansa, grăbește-te cu aia. - Aproape am reușit.
Ești sigur că aici i-ai văzut familia?
Am verificat GPS-ul. Acestea sunt coordonatele.
Sifiso, te rog să lași aia jos cu mare grijă.
Bine.
Funcționează! Bun, funcționează.
Kirra, nu-ți face griji.
Îl vor auzi pe Willy și vor veni să-l ajute.
- Nu lăsa aia să cadă în apă. - Prinde-o. Prinde-o.
Ține-o.
Oprește motorul.
Mansa, banda a mers un pic, nu?
- Câteva secunde. - Poate că atât au nevoie să audă.
Să sperăm.
Dacă au renunțat să-l mai caute?
- Kirra. - Dacă au plecat?
Ai în fața ta cel mai mare cinic din lume,
dar dacă până și eu cred c-or să vină, vor veni.
Dar pentru orice eventualitate.
Arată-mi ce poți, fetițo.
- Vezi ceva? - Nu, încă nu.
Gata, toarnă pe el.
- Ai nevoie de ajutor? - Sigur.
Mă duc să mă mai uit.
Poți să-i verifici orificiul de suflat?
Nu sună bine.
Bunicule.
- Poate că n-a fost o idee bună. - Facem ce trebuie, Kirra.
Ce să mai facem?
Să sperăm.
Îmi pare rău.
M-am străduit.
- N-ar trebui să-l lăsăm în apă? - Nu încă.
Nu renunțăm. Mai turnați apă.
O să-i găsim familia.
Uau!
Ia te uită!
I-am găsit!
- Willy. - Ai văzut?
Sunt peste tot.
Da.
Acolo. Să mergem.
Willy, familia ta e aici.
Uite cât de mulți sunt.
Ți-am spus că vor veni.
Să-i dăm drumul în apă. Ți-am spus că vor veni.
Sunt aici, Willy.
Ușurel, uriașule.
- Mansa, l-ai văzut pe acela? - Da.
- A venit toată familia. - Cu bine, Willy.
Rămas bun, Willy. Așa, Mansa.
Acolo. Gata.
- Acolo. - Lasă-l jos.
Continuă.
E aproape gata.
Bravo, Mansa. Bravo!
- Ce crezi că faci? - Nu mi-am luat rămas bun.
N-o să te las să sari într-o mare plină de orci sălbatice.
Uită-te ce dimensiuni au.
Nu mănâncă oameni, totuși.
Da, așa este.
De-ar ști tatăl tău ce te las să faci...
Du-te.
Bună.
Ți-am spus că te duc la familia ta.
O să-mi fie foarte, foarte dor de tine.
Trebuie să pleci.
Să nu mă uiți.
Te iubesc.
Bine, hai, dar trebuie s-o faci mai lent.
- Nu pot când o faci așa repede. - Trebuie să-nveți înainte să pleci.
Trebuie să plecăm. Tatăl tău o să mă omoare dacă iar pierzi avionul.
- Încearcă tu. - Nu, nu, nu.
Nu vrei să mă vezi dansând, crede-mă.
Ce înseamnă?
Mă gândesc la ziua în care vei revei, și te salut.
Unde-i Engelbert?
E așa fericit că și-a recăpătat laguna, că n-a mai ieșit din apă.
Pa, Engelbert.
Să mergem! Să mergem! Vom întârzia.
Haide.
Să mergem.
- Zbor plăcut. - Mulțumesc.
- La revedere, Sheila. - La revedere, Bloke.
Băieți, duceți delfinul înapoi la gaura numărul 18.
- Vin clienții. - Da, Gus.
Ne mai vedem, crocodilule.
Pe mai târziu, aligatorule.
Ne mai vedem.
Fă ca guma și șterge-o.
- Pa. - Pa.
La revedere!
Pa.
Hai.
Arată-i lucrurile tale.
Ți-am spus că nu prea mă dau în vânt după îmbrățișări.
Doar n-o să batem palma.
N-o să te înduioșezi, nu-i așa?
M-ai cam strivit în îmbrățișarea aia.
Așa e.
Ești o puștoaică grozavă.
Și tu ești o mare figură.
Așa.
- Ne vedem vara viitoare? - Poți conta pe asta.
Bună treabă.
- Zbor lin! - Mulțumesc.
Pa.
Cu bine, bunicule!
Traducerea și adaptarea: